CIUDATĂ MAI E DRAGOSTEA
Ochelarii. Nu-mi găsesc ochelarii.
Nu astăzi. Te rog, Doamne, nu azi.
A văzut cineva ochelarii mei?
Aici, domnule Ben.
Ai lista?
Nu, este în bucătărie.
Cred că 40 sunt de ajuns.
Poate o poți trimite pe Eugenia la piață.
Bine.
- Cum e lasagna? - Tocmai am pus-o înăuntru.
Arată delicios...
- Lasă-mă să văd. - Dragul meu, ai ceva bani?
- N-ai pus-o prea devreme înăuntru? - Știu ce fac.
- Închide ușa și du-te. - Cum arăt?
Arăți fantastic.
- Amândoi. - Este aproape 11.
- George, trebuie să mergem. - Aștept după tine.
Am nevoie de bani pentru Eugenia.
- Și tu miroși bine. - Mulțumesc.
- Să mergem. Mulțumesc, Zlata. - Ne întoarcem pe la 1:30.
- Ai hârtiile? - Da, le-am luat, Vera Vague. Să mergem.
Sunt toate ocupate, George.
Nu-ți face griji. Vom ajunge. Nu-ți face griji.
Poate avem mai mult noroc pe strada 6. Haide.
Așteaptă. George.
- Ești bine? - Nu vreau să transpir.
Arăți bine.
Dar nu ne putem plimba acum.
Trebuia să comandăm o mașină.
Da, continuă să spui asta.
Ne-am adunat astăzi aici...
în prezența acestor martori...
cu scopul de a lega în căsătorie...
pe George Esteban Garea...
cu Benjamin Arthur Hull.
Vreau să cer tuturor celor ce se află aici,
să înceteze să se gândească la muncă, căsătorie, temeri...
ceea ce trebuie să faci mâine, ceea ce ai uitat azi...
Hai să ne concentrăm toată energia noastră...
toată dragostea noastră...
către acești doi oameni... George și Ben.
Deci, aș dori să vă cer...
dacă sunteți de acord să onorați și sprijiniți...
aceste două persoane...
dragostea și viața lor, și căsătoria lor.
Da, da, da.
Da.
Trebuie să vă pun întrebare, a cărei răspuns pare să fie evident...
dar este o întrebare foarte importantă.
Ați luat această decizie de bunăvoie?
Da.
Deja mă cântărește... numai eu știu.
- Ce zici...? - Nu, nu, haide.
La o parte.
Vrei o prăjitură?
Scuzați-mă că vă întrerup. Eu le-am făcut.
- Tu le-ai făcut, cu adevărat? - Sigur că da.
Scuză-mă. Roberto, dorești?
Nu, mulțumesc.
Despre mine vorbește.
Partea ta, Ted. Aceasta este partea sexy.
Bine, du-ne acasă...
Nu doar în bucătărie.
Georgie, te iubesc.
Băieți...
Liniște.
Vreau să spun ceva.
Când l-am cunoscut pe soțul meu... Soțul meu.
Elliot.
Umbla cu o cameră video.
Făcea filme uimitoare, cu oameni văzuți pe stradă...
care creau scene în situații neobișnuite.
Eu tocmai terminasem primul meu roman...
și m-am gândit imediat... că suntem o pereche minunată.
Două spirite independente, dedicați artei noastre.
Așa că am început să ieșim împreună...
și a spus că ar vrea să-l cunosc pe unchiul lui, Ben.
I-am spus: "De ce pe unchiul tău?"
Elliot mi-a spus că de la moartea mamei sale...
unchiul său a fost preferatul său, în această familie.
Mulțumesc, Elliot.
Nu se includ frații buni, Mindy.
Așa că am venit aici într-o noapte...
Voi doi tocmai v-ați mutat în acest apartament...
și George ne-a preparat niște spaghete bolognese delicioase.
Am băut vin și am cântat...
și am băut ceva mai mult...
și a fost minunat.
Și când am plecat, Elliot mi-a spus...
"Am vrut să-i cunoști pe acești doi...
pentru că sunt împreună de mai mult de 20 ani."
Atunci am înțeles...
Doamne, îmi vine să plâng.
Am înțeles că...
că mă cere în căsătorie, datorită vouă...
Dragostea voastră, dedicarea voastră, angajamentul reciproc...
sunt un exemplu de urmat.
Fie ca această dragoste, această căsătorie...
să nu termine niciodată.
- Pentru Ben și George. - Mulțumesc, Kate.
- Și pentru Petra. - Petra.
Petra Von Kant.
Petra, Petra.
"Toți cei care servesc în arhiepiscopie trebuie să creadă în Dumnezeu..."
să creadă în Isus Hristos...
să se dedice rugăciunii...
să respecte autoritatea ecleziastică...
"și să nu ia o poziție publică, contra Bisericii Catolice."
Ai de gând să-mi citești toată declarația?
Este declarația creștină, George.
Ai semnat-o când ai primit această slujbă.
De când ne cunoaștem, Părinte?
Doisprezece ani.
- Trebuie să înțelegi... - Ce să înțeleg?
În ziua în care ai anunțat că te căsătorești...
la reuniunea semestrială de primăvară...
Ai știut tot timpul că Ben și eu trăim împreună.
Au ieșit vorbe la Arhidiaceză.
Apoi cineva i-a arătat fotografii episcopului.
Cu tine și Ben în Petra.
Pe Facebook, în toate locurile.
Eu n-aș fi făcut nici o diferență.
Nu spun că ar trebui să faci asta, George.
Dar episcopului nu i-a plăcut.
Și elevii?
Îi cunosc de când erau copii. Și pe părinții lor.
Au fost la mine acasă. Au cântat la pianul meu.
Au cântat cu Ben și cu mine.
Decizia are efect imediat.
George... hai să ne rugăm.
Este important să nu-ți pui la îndoială credința.
Mulțumesc foarte mult, Părinte.
Eu încă mai cred în Iisus Hristos, Mântuitorul meu,
și asta nu se va schimba, dar în acest moment,
cred că vreau să mă rog singur.
Să nu uităm...
că un agent imobiliar primește prima chirie lunară.
Cooperațiile cer chiria pe o lună.
Și în plus ei percep o taxă de administrare de 5 la sută.
Lunar? Asta e ridicol. De ce percep o taxă de administrare?
Pentru a descuraja închirierile din clădire.
Urăsc cooperațiile.
E greu de găsit un apartament în Manhattan.
Nu mai este așa.
Noi încercăm să explicăm de ce închirierea nu ne ajută.
Ai fost la casa mea, nu-i așa?
Știi cât de mari sunt taxele mele imobiliare?
Trei mii. Pentru întregul an.
Este vorba de Poughkeepsie, Mindy.
Închirierea ne-ar face datori cu aproximativ o mie pe lună.
Dacă găsim o garsonieră, pentru 1500...
Și asta e foarte dificil.
Adică, începem cu o datorie lunară de 3000.
Nu vă puteți permite asta?
Cu lecțiile mele private și pensia lui Ben...
De ce nu vă faceți o lună de miere de lux?
Mindy... nu este treaba ta.
Sigur că este, altfel, nu aș fi aici.
- Nu te băga. - Doar am spus ceva.
Nu e nimic rău să stai la țară.
Ia loc.
- E totul în regulă? - Da. Am vrut să vorbesc cu tine.
V-am invitat pe toți aici deoarece sunteți din familie.
Vrei să ne spui că vreți deja să divorțați?
- Așa am crezut și eu. - Nu.
Noi...
Trebuie să vindem apartamentul.
Și am găsit deja un cumpărător.
Deci, destul de repede, va trebui să ne mutăm.
Acum, aceasta nu va fi mult timp înainte mă alt loc de muncă...
Nu cred că va trece mult timp până găsim un alt apartament, dar...
în acest timp...
Este doar o fază de tranziție. Probabil o săptămână sau două.
Avem nevoie de un loc unde să locuim.
Stai puțin... Știu ce se întâmplă aici?
În aceste ultime săptămâni ne-a fost tare greu, Elliot.
Pierderea locului de muncă, căutarea unei asigurări de sănătate.
- Avem nevoie de o pauză. - Da.
Crede-mă, mutarea de aici este ultimul lucru pe care ni-l dorim.
Este doar temporar.
Vom găsi un loc nou.
Foarte curând.
Unchiule, îmi pare rău, am fost puțin cam dur.
- Să mergem, Elliot. - Gândește pozitiv, Ben.
Mulțumesc pentru bere.
Vă iubesc băieți. Vă sun în timpul săptămânii.
Suntem chiar aici.
- Noapte bună. - Pa, mamă.
Mă simt rău că nu-i pot ajuta, dar ați văzut apartamentul meu.
Este în regulă. Pot sta cu mine cât e necesar.
Am avut sentimentul că sperau să rămână cu unul dintre noi, aici în oraș.
- Nu le-ai văzut fețele? - Ce vrei să spui?
Spun că nu vor să meargă la țară.
George și Ben, la țară... Nu pot să văd așa ceva.
- E temporar. - Honey are dreptate.
Poate că ar fi ceva ce putem face.
- Am crezut că ne-am gândit deja la toate. - Mindy.
De ce mai vorbim? Eu sunt singura care am un dormitor în plus.
Nu e vorba de asta, Mindy. Este vorba de Poughkeepsie.
- Când ai fost acolo ultima dată? - Asta nu contează.
George are elevii săi privați aici. Ben are aici galeriile.
Nu-i nevoie să caute alt apartament.
Nu are nici un sens să locuiască la două ore și jumătate distanță.
- Este doar o oră și jumătate. - Nu cu autobuzul.
- Cu mașina. - Ei nu conduc.
Pot învăța să conducă.
- Vorbești serios, Mindy? - Taci naibii din gură, dragă.
Tu nu faci parte din familie. Tu nu decizi nimic.
Sunt sus, la etaj.
Dacă tot stăm aici, de ce nu intrăm în apartamentul meu.
Elliot, să mergem. Mai am ceva de lucru.
- Nu vrei să rezolvăm asta? - Este aproape 7.
- Te rog. - Ratăm cina.
De ce nu-mi spui cum și unde putem găzdui
o asemenea mulțime, dacă nu putem închide strada la 7.
Tată.
Nu, pentru că mi-ai spus că avem aprobarea.
Tată, putem vorbi puțin?
James, stai puțin...
E vorba de proiectul la geografie, pe care trebuie să-l fac...
Nu, spune-mi...
- Dezvoltarea durabilă. - Da.
Vor picta casa lui Vlad, așa că i-am spus să vină aici.
Nu. De la 7 la 17. Asta am cerut.
- Tată. - Te rog, stai puțin.
Pictează casa lui Vlad. I-am spus să vină aici.
Ai de gând să stai în camera de zi toată ziua?
- Joey, este ceva important. - E repede. El este deja pe drum.
Înțeleg. Îmi pare rău, fiule.
James, știi că în 2 ore se poate schimba lumea.
Dacă nu putem închide strada...
- Cine este? - Vlad.
Poate intra. E prietenul meu. Mulțumesc.
- Care-i treaba? - Am găsit o carte pe Amazon.
Câteva poze tari, cu localnici goi.
Frumos.
- Tatăl tău este acasă? - Da.
Mergem în camera ta?
Nu. Trebuie mai întâi să vorbesc cu mama, dar...
Bine.
- Pot primi niște apă? - Da, sigur că da.
Îți spun ce nu înțeleg. Asta aveam în plan...
Bună.
Sunt Vlad.
Numele meu este Eugenia.
Lucrez pentru părinții lui Joey.
Ești rusoaică?
Da.
Putem merge în bibliotecă.
Dar Vlad nu este deja aici?
Da. Ți-am spus.
De ce nu te lucrați aici?
- De ce? - De ce?
O să-l trezesc ușor.
Fă-o. Eu nu o fac.
Joey.
Unchiule Ben?
Unchiule Ben, îmi pare rău că te trezesc.
Bună.
Joey vrea să te întrebe ceva.
Mamă.
- Bună, unchiule Ben. - Bună.
Bună.
Prietenul meu Vlad e aici...
și trebuie să lucrăm la o prezentare pentru școală...
și nu avem alt loc unde să lucrăm.
Cine?
Vlad.
Mă bucur să te cunosc. Am auzit multe despre tine.
Bună, unchiule Ben.
Îmi pare rău.
Cred că am adormit.
Cât e ceasul?
Este 2.
2:05.
Despre ce este prezentarea la care lucrați?
Aparatul acela mic ne conectează direct la contul nostru Netflix...
iTunes, YouTube...
Stai puțin... îți arăt.
- Ai văzut asta? - Nu, ce este?
Nu ai văzut asta?
Este "Urzeala tronurilor".
Uite.
Daenerys Targaryen.
O iubesc.
Este atât de nobilă.
Da, se vede asta.
Face cumpărături pentru armată în Golful Sclavilor.
Este sexy, nu-i așa?
Aș putea s-o fac cu unul dintre acești sclavi.
De ce are nevoie de o întreagă armată?
Deoarece este o prințesă în exil, care se întoarce la cele Șapte Regate.
Are nevoie de o armată, iar fratele ei a fost...
Nu. Nu-ți spun deoarece o să-l urmărești împreună cu mine.
Noi doi?
Salut, băieți.
George, îl cunoști pe prietenul meu Doreen.
- Doreen. - Bună.
- Bună, George. - Am nevoie de tine la bucătărie.
Doar două minute, dragă.
- Cum te-a tratat noul tău tătic? - Nu pot să mă plâng.
Mi-a plăcut întotdeauna această canapea. Am dormit bine pe ea.
Este un pat bun.
Dacă beau prea mult, poate voi dormi cu tine diseară.
La noi sunt ferme mixte. Fermierul se ocupă...
de agricultură și de animale.
Dar de ce este ecologică?
Nimeni nu o numește ecologică.
- Nu se numește ecologic-eficientă? - Sustenabilă.
Agricultură sustenabilă.
Atunci, cum acest amestec face agricultura sustenabilă?
Reziduurile recoltei sunt utilizate ca hrană pentru animale...
iar excrementele de la animale...
sunt utilizate ca îngrășământ agricol.
Joey...
unchiul tău încă mai mănâncă.
Scuze.
Au decis doar acum să luăm cina.
Nu, nu pot. Am un elev mâine dimineață.
E cineva înăuntru?
A adormit.
- Linda, salut. - Nu-mi vine să cred.
Cineva tocmai a apărut cu o pacoste de copil.
Vezi? Doreen.
Nu, m-am dus la restaurant și am mâncat supă cu găluște.
Eu mi-am făcut tocană de vită în seara asta.
Da, cred că le-a plăcut. Au mâncat totul.
Dar nu au spus nimic.
Nu. Se poartă foarte frumos.
Dar, uneori...
când trăiești cu acești oameni...
îi cunoști mai bine decât înainte...
Și mie îmi este dor de tine.
Da, asta este...
ceea ce nu prea înțeleg.
De ce este așa... deoarece se vede aici...
17.535 de dolari profit?
La început, noi percepem o taxă de 1 la sută în New York...
4 la sută impozitul statului New York, și 6 la sută pentru mine.
Asta face 60.000.
Am înțeles asta... dar conform calculelor mele...
- ar trebui să mai rămână... - Nu uita de cooperație.
Ei percep o taxa de 25 la sută pe orice profit făcut...
dacă vinzi mai devreme de 5 ani.
Au trecut 5 ani.
Adică, au trecut 5 ani.
Am cumpărat în 2007, iar acum suntem în 2013.
Dar, domnule Garea, nu ai ținut cont de luna ianuarie, dacă îți amintești.
Pentru ei anul 2008 este anul calendaristic.
Deci ar fi trebuit să vinzi în 2014, pentru a evita taxa.
Asta seamănă cu ceva din Kafka.
Ia-o așa cum este.
Ai trăit 20 de ani într-un apartament frumos.
Cinci dintre ei...
de fapt, aproape 5, ca proprietar.
Și la vânzare ai făcut profit.
Primești...
17.535, care sunt ai tăi.
Mulțumesc.
Ți-am spus că prietena mea de la galerie,
este o mare admiratoare de-a ta?
Cine?
- O admiratoare de-a mea? - Da, iubește cartea ta.
Vreau niște ceai.
Vrei și tu?
Aș vrea. Mulțumesc.
Îți amintești de ea, nu-i așa?
- De cine? - Aida.
Prietena mea de la galerie.
De pe Lower East Side, da. Cred că o cunosc.
Înaltă, blondă...
Suedeză.
Da, am cunoscut-o.
Săptămâna trecută când am fost la galerie citea cartea ta.
Am țipat. Chiar am țipat.
Ea nu știe că ești nepoata mea.
Știi care este povestea mea preferată, scrisă de tine?
Cea despre vechiul prieten de liceu care apare la restaurant.
Ea îl vede...
Dar nu-mi amintesc de ce nu este sigură că este prietenul ei.
Partea rea, când îmbătrânești, este slăbirea memoriei.
Se înrăutățește cu timpul.
Nu-l poate vedea bine deoarece era afară și ningea.
Ai dreptate, el este în mașină, nu-i așa?
Nu este sigură că este el.
Din cauza viscolului.
Da.
Atât de frumos, Kate. Serios.
Ai scris minunat.
Este fierbinte.
Care este preferata ta?
Nu am una preferată.
Ești ca mine, cu pictura mea. Nu am una preferată.
George are.
Lui îi plac acele două nuduri, care sunt pe perete, în dormitor.
De fapt, care erau pe peretele dormitorului.
- Le-am vândut cu 40 de dolari. - 40... Da.
Îmi amintesc. Și mie îmi plăceau.
Poate ai putea începe o nouă pictură, în curând.
Este cel mai greu lucru, Kate, ca să fiu sincer cu tine.
Mi-am adus toate lucrurile mele aici, dar...
- Ce? - Păi...
nu pot lucra dacă mai e cineva pe aici.
Nu mă pot concentra.
Cum a mers?
Mai bine decât m-am așteptat.
Am știut eu.
Te-am sunat ca să văd dacă vi acasă la cină.
- Ai făcut-o? - Da. Ți-am lăsat un mesaj.
Îmi pare rău, dragă.
Nu am avut timp să-mi verific mesajele.
Chiar așa de ocupat?
Da.
Am primit totul.
Este minunat.
Sunt epuizat.
Vreau să dorm, iubito.
Să dorm.
Ce este, Kate?
Spre deosebire de tine, eu nu am avut o zi prea productivă.
Din cauza lui Joey?
Joey? Nu.
Joey a rostit doar două cuvinte astăzi,
dar dacă ai sta mai mult pe acasă, ai observa că este un lucru normal.
Vecinii noștri, din nou?
Nu, Elliot.
Din cauza unchiului tău.
Când ascultă tare muzica lui, este ușor să-i spun s-o dea mai încet,
dar când unchiul Ben vorbește, este mult mai greu să-i spun să tacă.
Domnul Garea?
Da, eu sunt.
El este domnul Hull. Vreau să mă însoțească.
Bine.
Aceste apartamente sunt ale orașului și puteți face o cerere.
Chiriașii sunt selectați prin tragere la sorți,
dar mai întâi trebuie să îndepliniți criteriile de dezvoltare specifică...
și fiecare trebuie s-o facă separat.
- Îmi pare rău, dar am numai unul. - Putem să-l împărțim.
Nu orașul închiriază apartamentele...
deci dacă veți fi ales, va urma o tranzacție privată...
între dumneavoastră și antreprenor.
Ați înțeles?
Va trebui să contactați antreprenorul sau pe agentul managerial.
Aveți numerele de telefon și alte informații în lista pe care v-am dat-o.
Am o întrebare...
Suntem căsătoriți.
- Deci vom face o singură cerere. - Bine.
De exemplu, această proprietate, cu un dormitor, în Fort Greene-Wallabout.
Chirie de 511 dolari...
Venit minim 19.509...
Venit maxim, 23.240.
Venitul minim, se referă la amândoi?
Da, împreună.
Bine. Nu eram sigur de asta.
Tot ce găsiți acolo vă interesează...
deoarece trebuie să verificați dacă îndepliniți criteriile.
Asta e tot ce am acum.
Pare a fi un bun început.
Mulțumesc foarte mult.
- Domnule, pot să vă întreb ceva? - Da.
- Câți ani aveți? - 71.
Puteți încerca și la DFTA.
- DFTA? - Departamentul pentru bătrâni.
Au un întreg departament numai pentru noi.
Nu e încurajator.
Ei au o listă cu locuințe ieftine pentru persoanele în vârstă.
Există o listă de așteptare, dar merită o încercare.
Mulțumesc.
Mulțumesc foarte mult.
Ce naiba, Vlad?
Pozez pentru noua capodoperă a unchiului tău.
Asta e atât de homosexual.
Oamenii au pozat de secole pentru pictori.
Tot felul de oameni.
El nu vorbea de "homosexual", unchiule Ben.
- Asta înseamnă "prost". - Nu-ți face griji, Vlad.
Joey și cu mine ne înțelegem.
Nici nu ești un artist bun.
- Joey. - Ce?
- Știu că n-ai vrut să spui asta. - Ba da. Am vrut.
Dacă erai bun,
nu ai fi dormit într-un pat supraetajat, în casa nepotului tău.
L-ai găsit?
Este pe acoperiș, cu unchiul Ben.
- Ai grija la limbaj. - Mă duc afară.
Și Vlad?
Unchiul Ben l-a pus să pozeze pentru un tablou.
- Ce a făcut? - M-ai auzit.
Joey, a fost ideea mea, ca Ben să picteze pe acoperiș.
- Bine. Trebuie să plec. - Pentru că vreau să pot lucra aici.
- Te descurci? - Da, mă descurc.
Vlad.
Ce-ai făcut acolo?
L-am ajutat pe unchiul Ben la pictura lui.
Nu trebuia să înveți la biologie?
E vorba de acea carte cu anotimpuri și migrații...
Cunosc cartea destul de bine.
Dacă pici la testare și mâine mă sună mama ta...
să-i spun că ai învățat sau te-ai jucat?
Eu nu pic.
Unchiule Ben, unde să pun asta?
Pune-o pe masă. O să am grijă de ea.
Când ești aici, eu sunt responsabilă pentru tine.
Deci, dacă trebuia să înveți, atunci asta trebuia să faci...
nu să pozezi pe acoperiș.
- Unde este Joey? - S-a dus la bibliotecă.
- Mă întâlnesc cu el acolo. - Bună idee.
- Vrei să iei ceva cu tine? - Nu, este în regulă.
- Un măr? Nu? - Mulțumesc, doamnă Kate.
Ne mai vedem, unchiule Ben.
- La revedere, Vlad. - La Revedere.
Pa, Vlad.
Joey s-a supărat foarte tare.
L-a numit pe Vlad homosexual...
într-un mod destul de jignitor.
Copii au extins sensul de homosexual dincolo de orientarea sexuală, deci...
- Nu te simți jignit. - Nu mă simt.
Cred că, pur și simplu, înseamnă "prost".
Da, cred că ai dreptate.
Nu știu dacă Joey a scăpat asta...
Nu știu ce i-a trecut prin minte.
Ei bine, știi...
este un adolescent și...
crezi că este potrivit să-l folosești pe prietenului lui, ca model?
Mindy, sunt Kate.
Bună, Kate. Ce mai faci?
Sunt bine.
Cum e Joey?
E bine. Tu ce mai faci?
Totul e minunat. Pot spune chiar uimitor.
Da. Am fost să-l cunosc pe acel cromo-terapist, în Kingston.
Ce?
Cromo-terapie.
- Glumești. - Nu.
Tipul vorbește cu tine 15 minute...
iar apoi își trece mâna pe deasupra corpului tău...
ca să simtă ce energie îți lipsește.
Fizic, emoțional, spiritual.
Greu de explicat, dar simte nivelurile de energie...
iar apoi îți prescrie lumini colorate pentru a restabili echilibrul.
Am tras un pui de somn sub o lumină verzuie.
Ție nu-ți vine să crezi, dar mă simt acum altfel.
Minunat. Bravo ție.
Am încercat să lucrez într-o casă plină de oameni...
și crede-mă că nu a fost ușor.
Kate, ți-am spus că pot veni la mine.
Am vrut doar să mă asigur...
în cazul în care nu vor găsi o locuință.
E atât de trist.
Mă simt groaznic în legătură cu asta.
Problema este că Elliot nu este niciodată acasă, așa că...
mă chinui cu toate problemele sale.
Da.
Stai puțin...
Bună, Ben.
Nu am vrut să te întrerup.
Nu.
Am vrut să vorbesc cu tine despre situația de mai înainte.
- Nu... e în regulă. - Ești sigură?
Da.
Vorbesc cu Mindy.
Vrea să știe când o vei vizita, la Poughkeepsie.
Da...
Trimite-i dragostea mea.
Putem vorbi mâine.
Așteaptă. Unde zbor?
Explică-i situația, bine?
- Te găsești într-o cameră sferică mare. - Da.
Există o deschidere mare, în partea de sus.
Vrei să te duci...
și să vezi ce e acolo.
- În regulă. - Te bagi?
- Plus 18. - Ce?
- Nu poți avea plus 18. - Ce?
- În nici un caz. - De ce ai înșelat?
- Nu, îmi pare rău. - E aici.
Dacă acolo e o groapă de foc, va fi primul lucru la care ne vom uita.
Vizavi sunt două uși.
Sunt ieșiri?
- O să-ți descriu totul. - Bine.
Când ochii încep să ți se obișnuiască...
Cum se spune...? Se obișnuiesc cu...
- Luminozitatea. - Nu, ca atunci când ieși afară și...
Nu, te obișnuiești... Te aclimatizezi sau...
Da, da.
Deci, începi să te aclimatizezi. De fapt, începi să vezi.
Și ceea ce vezi este acest copac uriaș...
- Sub pământ? - Da.
N-ai văzut niciodată un arbore subteran? Bine, o să-l vezi.
Bine, deci acest copac apare...
și din spatele acestui arbore apare acest clovn gigant.
- Clovnul copacului. - Aici va deveni înfricoșător.
- Da. - Îmi place.
Nu cred că vrei să intri acolo. E rău.
Voi fi bine.
E destul de mare ca să-i placă la Luvru?
Este obsedat de Revoluția Franceză.
Știu, dar... nu-i nevoie să mergi la Paris pentru a afla detalii despre ghilotină.
Există un grup de opt și mai au nevoie de doi,
pentru a avea reducere.
Merge și Vlad?
- Da. - Bineînțeles.
Bineînțeles.
Cât costă?
1800.
Inclusiv hotelul.
La naiba.
- Vorbești de diavol... - Cine este?
Păi... este ora 10. Trebuie să fie Vlad.
- Cine este? - George.
Îmi pare rău.
- Îmi pare rău. - Nu fi prost.
Încetează acum.
De ce nu poate să doarmă pe canapea?
Din cauza lui Joey.
Te rog, fiule.
Am vorbit cu directorul de la PS-216.
Un tip cumsecade și deștept.
Cred că vrea să introducă din nou orele de muzică.
- Au bani pentru asta? - Nu chiar acum.
Dar pare capabil să facă rost de bani.
Are o personalitate frumoasă și atractivă.
Asta nu ne ajuta prea mult acum.
Lasă-mă să termin. Niciodată nu mă lași să termin.
Nu au un post pentru tine. Acesta e sfârșitul poveștii?
Nu... Ești așa pesimist.
Sunt realist.
Pot să termin?
- Bine, dă-i drumul. - Mulțumesc.
Au o mulțime de copii diferiți.
Copii albi, negrii, latini. Câțiva copii din Asia.
Era și o fată tare drăguță...
Cred că este din Filipine.
Mi-a cântat "Frere Jacques", cu fluierul.
George, de ce nu vii aici ca să te pot auzi mai bine?
Este un pat supraetajat.
Și...?
Mi-a spus că Joey și-a pierdut răbdarea cu tine.
Dacă îi rup patul când mă voi înghesui lângă tine?
Mi-a fost dor să-ți simt corpul tău lângă al meu...
atât de mult, încât nu accept motivul unui pat construit rău.
Atunci...
să nu dai vina pe mine dacă se rupe chestia asta.
Vino aici.
Ben...
mă vei condamna pe mine pentru toate astea?
De ce să fac asta?
Am făcut totul împreună.
Dar eu am știut ce s-ar putea întâmpla.
Știam mai mult decât tine ceea ce riscăm.
Tot ce știu este, că după 39 ani, îmi este greu să adorm fără tine.
Această situație în care ne găsim...
este al naibii de rea, ținând cont de obișnuința mea cu dormitul.
Ce s-a întâmplat?
Ce a fost asta?
Asta nu este ceea ce am vorbit săptămâna trecută.
Este o interpretare.
Da. Eu de obicei insist să te lași dusă de muzică.
S-o lași să-ți facă o surpriză.
Chiar și ocazional, las-o să te copleșească.
Este important să faci diferența dintre o jumătate de măsură...
și un semiton, dar trebuie să te concentrezi...
la instrumentul la care interpretezi.
Și ascultă. Ascultă întotdeauna.
Ascultă ce-ți spune metronomul.
Tic, tac, tic, tac.
Păstrează ritmul.
Nu poți crea propriul tău ritm la Chopin.
Bine, din nou.
Dragi părinți...
Până acum ați auzit noutățile mele vesele și pe cele triste.
În sfârșit am reușit să mă căsătoresc cu Benjamin Hull...
partenerul meu, de aproape 40 de ani, într-o mică ceremonie, aici în New York...
A fost unul dintre cele mai fericite momente din viața mea.
Din păcate, mai târziu, am aflat că nu mai pot continua...
să predau muzică la Saint Grace.
Majoritatea dintre voi și toți cei de la școală
știau că sunt homosexual,
și că Ben era partenerul meu pe viață.
Am primit sprijin întotdeauna, de la voi toți...
așa că aș dori să vă mulțumesc și să subliniez...
că ceea ce s-a întâmplat
nu este vina conducerii bisericii Saint Grace.
Mai presus de toate,
vă îndemn să purtați o conversație cu copiii voștri...
despre faptul, dacă a fost corect sau nu, că am predat aici.
Ultimul lucru pe care aș dori să-l evit...
este că trebuie să ascund cine sunt, sau ceea ce ei cred...
că le va crea probleme.
Viața are obstacolele sale, dar am învățat de mult...
că întotdeauna pot fi diminuate dacă se face asta cu onestitate.
Cred că lumea poate fi un loc mai bun, dacă oamenii nu mint.
Cuvintele apostolului Pavel către Corinteni...
"Dragostea nu e o bucurie dacă este acoperită de nedreptate...
dar renaște în adevăr."
Cu stimă, George Garea.
Foarte bine.
Nu am timp să-l citesc. Aș vrea.
Dar nu o faci.
Pot avea puțină intimitate, te rog?
Nu a contat prea mult.
Îmi pare rău. Nu vreau să vă deranjez...
Nu.
De ce nu-ți iei un pahar ca să bem împreună niște vin.
Mulțumesc.
- Cum ți-a mers astăzi? - Bine.
Da... George s-a dus la biserică...
iar eu m-am dus să văd un film minunat.
Ce ai văzut?
"Toate formațiile sunt aici".
- Nu se poate. - Îți amintești de ăsta?
Cum aș putea uita?
- Ce-i asta? - Un musical de Busby Berkeley.
L-au refăcut...
Și... trebuie să spun, Elliot, că am fost atât de fericit...
când au apărut videocasetele
deoarece am putut revedea filmele vechi.
Și mă bucur că ți le-am arătat și ție.
Dar...
dar văzându-l pe marele ecran, este altceva.
Parcă nu este același film.
- Mi-ar plăcea să-l văd. - Să mergem mâine.
Da.
Nu. La naiba.
Nu pot mâine.
Mă duc singură.
Joey a adormit?
Cred că el și Vlad mai învață încă.
Vlad?
Ce face Vlad aici?
Nu învață.
Mă duc să văd ce face.
Nu pleca.
- De ce nu? - Anul trecut...
voi doi v-ați plâns că Joey nu are nici un prieten.
Erați atât de îngrijorați că este prea antisocial...
încât l-ați trimis să fie consultat de un terapeut.
- Și...? - Acum are un prieten.
Este puțin cam ciudat.
Nu e nimic ciudat.
Este singurul lui prieten...
iar băiatul e mult mai în vârstă decât el.
Are 16 ani.
Doar pare mai în vârstă.
Sunt ca ursul Yogi și Boo Boo.
Noapte bună, domnule Hull.
Joey.
Da.
Ești treaz?
Pot să te întreb ceva?
Da.
Ai fost vreodată îndrăgostit?
Nu sunt homosexual.
Nu.
N-am vrut să-ți sugerez asta, Joey.
- Ce vrei să spui? - Iubirea. Știi ce este iubirea.
A fost odată o fată...
Eram în vacanță, în Saint Croix. În insulele Virgine.
Da, îmi amintesc când v-ați dus acolo.
A fost încă o familie care...
au închiriat o casă pe aceeași plajă, ca și noi.
Și aveau o fiică.
Și în fiecare dimineață o vedeam când pleca să facă windsurfing.
Te-ai dus și tu să faci windsurfing?
Nu.
Noi am avut un scuter acvatic.
Dar... o vedeam de pe plajă.
Într-o zi am văzut-o că se uita la mine.
- Erai pe un scuter acvatic. - Da.
Da, am văzut-o că se uita la mine.
Știi numele ei?
Nu.
Nici măcar nu ne-am salutat.
Cred că s-ar putea s-o văd din nou...
deoarece familia ei, trăiește aici în oraș.
Dacă o vezi, o vei saluta?
Nu știu.
Cred că ar trebui s-o faci.
Umărul este o articulație sferică.
Sfera brațului se articulează în soclul omoplatului...
și este ținut acolo de o manșetă rotundă.
El a avut, o așa numită rupere profundă, sau o fractură totală.
- Mai poate să picteze? - Nu.
Nu l-aș lăsa nici părul să și-l pieptene, pentru o vreme.
Bietul Ben.
Picioarele lui sunt în regulă?
Da, picioarele sunt bine.
A fost atât de greu să-l ridicăm. Am crezut că și-a rupt piciorul.
A suferit multă durere.
Când și-a făcut ultimul control cardiac complet?
Facem controale regulate în fiecare an.
Trebuie să fie consultat de un cardiolog.
- Credeam că doar a căzut pe scări. - Nu, a leșinat.
Dar nu vreau să fac speculații.
Eu sunt ortoped. Nu sunt cardiolog.
Bine?
Poftim.
Trebuie să iei astea, acum.
Mulțumesc.
Trebuie să plec.
Dar mai sunt paste pentru tine în cuptorul cu microunde.
Mulțumesc, Kate.
- Ești sigur că te descurci? - Voi fi bine.
Bine.
Nu vreau să-ți faci griji prea mari. Nu e mare lucru.
Ne confruntăm în fiecare zi cu probleme similare.
Dar este ceva grav.
Nu, sunt doar șocată.
Joey este un copil serios, și este un elev bun.
La fel este și Vlad.
Ați observat unele cărți noi în casă?
Nu am acordat atenție acestui lucru.
Încerc să-mi termin propria mea carte și...
Ben, unchiul lui Elliot stă la noi.
Doarme în camera lui Joey, deci este puțin cam...
E o situație complicată.
Vlad a mărturisit că a luat cărțile și i le-a dat lui Joey...
dar fiul dumneavoastră neagă că le are.
Se pare că Vlad are o mare influență asupra fiului meu.
Nu înțeleg de ce fură aceste cărți.
Sunt cărți de literatură franceză.
Habar n-am.
- George. - Ești bine?
Nu, nu, nu... Sunt bine.
Dar...
după operație cred că este mai bine să mă duc să stau la Mindy.
- Dar când o să te mai pot vedea? - Vei veni la sfârșit de săptămână.
Ben, ești acolo?
Nu mai ești un copil, fiule. Ești un tânăr bărbat.
Știi cât de norocos ești
că directoarea liceului a chemat-o acolo pe mama ta?
- Altfel, erai în închisoare acum. - N-am furat nimic.
- Alo. - Ben...
Mai vrei apă?
Da, te rog.
Nu, lăsăm totul așa cum este. Nu vreau să se schimbe nimic.
Putem face asta mai târziu, te rog?
Da, nu pot vorbi acum.
Te voi suna peste o jumătate de oră.
Mulțumesc. Mulțumesc.
Unde rămăsesem?
La închisoare.
Bine, uite... Vor exista niște consecințe...
Excursia de la Paris, dorită atât de mult de tine...
- Poți uita de asta. - Nu, n-am furat nimic.
Directoarea minte iar tu nu ai furat cărțile. Nu, nu...
Dacă este adevărat, lăsăm asta pe viitor, deoarece nu te-am prins.
- Elliot. - Ce?
- Mai ai ceva să-mi spui? - La ce te referi?
Se mai întâmplă ceva, Joey...
Mai bine s-o aud aud de la tine, acum, decât mai târziu de la altcineva.
- Nu știu despre ce vorbești. - Când copiii fură...
de multe ori e vorba de droguri.
Nu.
Vlad se ocupă cu droguri?
Tată, nu.
- Pot să te ajut, Ben? - Nu, mă descurc.
Mă confrunt puțin cu manevrarea argintăriei...
dar mă descurc.
Nu pari foarte sigur, Joey. El este?
- Nu știu despre asta. - Nu știi despre asta?
Sunteți în permanență împreună. Și știi ce...?
Cred că singurul motiv pentru care un băiat ca Vlad...
a furat cărți în limba franceză, este că se droghează.
Bine, am terminat. Pot să mă ridic, te rog?
- Răspunde-mi, fiule. - Nu știu. Eu nu sunt Vlad.
Pot să mă duc în camera mea, te rog? Mai am de lucru.
De fapt, noi mai mâncăm.
Este în regulă. Sunt aproape gata.
- Îmi pare rău. - Da.
Incredibil.
Te porți prea frumos cu el.
Tu nici măcar nu știi.
Știu unde sunt cărțile.
Am spus că știu unde sunt cărțile.
Am umblat prin casă, de unul singur.
Căutam ceva de citit...
și am găsit aceste cărți vechi sub patul meu și am luat una.
- Ben, de ce nu ai spus nimic? - Erau doar niște cărți.
Sunt acele cărți?
Cea pe care am luat-o era Cyrano de Bergerac.
Franceza mea e puțin cam ruginită, dar mă descurc în cea mai mare parte.
- Știu jocul... - Cui îi pasă de asta, Ben?
Acestea sunt cărțile.
Ai ascultat toată discuția. Trebuia să spui ceva.
Kate, el nu a știut.
- Crezi că mă port prea frumos cu Joey? - Te rog.
Să-ți spun ceva, Elliot... Te porți prea frumos cu unchiul tău.
Este foarte ușor să te porți frumos...
când nu ești aici toată ziua.
Unchiul tău ne-a spus că aceste cărți sunt aici. Unde sunt?
Joey, vreau să știu imediat unde sunt aceste cărți.
De ce ai făcut asta?
Noi suntem singurii din școala asta stupidă...
- care învăță franceză. - E arogant.
Tu ești cel care a avut de lucru. Nu am vrut să intru în asta.
Tu ești cel care te-ai băgat în asta.
Prostii.
Prostii?
Vrei o bere?
Nu acum, mulțumesc.
Am una pentru prietenul meu, dar nu știu unde este.
Cred că a plecat.
Ne-am certat.
- Eu sunt Ian. - George.
Sunt prieten cu Roberto.
- Cine este Roberto? - Cred că e petrecerea lui.
Da.
Eu nu cunosc pe nimeni aici.
Roberto e cel de acolo. Numai el dansează.
Și cel înalt, drăguț, care servește băuturile...
este Ted, prietenul lui.
Amândoi sunt polițiști. Îți vine să crezi asta?
- Serios? Polițiști homosexuali. - Da, noi îi numim polițiste.
Nu, e oribil, serios. De fapt, sunt băieți foarte cumsecade.
De unde ești?
Din Corsham, Sussex.
Eu sunt din sudul Londrei.
Am venit aici când eram foarte tânăr.
Pe drum spre cină, prietenul meu mi-a spus să ne oprim la această petrecere.
I-am spus că sunt de acord iar acum a plecat...
Și iată-mă...
Trebuie să-ți fie foame.
Te duceai să cinezi, ai venit aici iar el a plecat.
- Trebuie să-ți fie foame. - Sunt mort de foame. Tu?
Mergem să mâncăm?
- Chiar acum? - Da.
Nu trebuie să stau aici. Tu?
Ei bine, eu...
Îmi pare rău.
Nu mă cunoști.
Nu-mi place să mănânc singur. Ție?
Nu. Dimpotrivă. Eu nu mă plictisesc singur.
Alți oameni mă scot din sărite uneori.
Nu, nu mă înțelege greșit. Iubesc oamenii.
Dar nu mă împac bine cu mulțimile.
Prefer întâlnirile dintre doi oameni, decât să stau în mijlocul mulțimii...
cu un pahar de vin și un rânjet stupid pe fața mea.
Înțeleg ce vrei să spui.
Aștepți pe cineva anume?
Nu este vorba de o situație romantică.
Atunci, ce aștepți?
Aștept ca orchestra să nu mai cânte...
și să cadă cortina.
- Ești drogat? - Nu.
De fapt, înainte să vorbesc cu tine eram pe cale să adorm.
Acesta nu este cel mai bun loc pentru a dormi.
Și totuși stai pe patul meu.
Ești un om fără adăpost?
Da.
Este o poveste lungă.
Totul a început după căsătoria mea cu partenerul meu,
cu care stau de 39 ani...
Am fost concediat, iar acum...
căutăm un apartament pe care să ni-l putem permite.
Nu vreau să te plictisesc cu toate detaliile.
Ei bine, se întâmplă să am în buzunar cheia...
unui apartament din West Village...
În curând o să fie eliberat.
Este o poveste lungă.
Mergem să mâncăm?
Unchiul meu s-a mutat aici în anii '70.
După ce s-a întors în Anglia,
am primit contractul de închiriere de la el.
Asta a fost acum vreo 8 ani.
Am fost foarte fericit aici. Îmi place locul ăsta.
- Atunci de ce te muți? - Din cauza muncii.
Am primit un loc de muncă...
la Muzeul Antropologic din Mexico City.
- Acela este un loc extraordinar. - Ai fost acolo?
Deci realizezi că nu poate fi alt loc mai bun pentru un arheolog.
Vrei ceva de băut?
Apă. Mulțumesc.
El este tipul?
Da. John.
Suntem împreună de aproximativ un an.
I-am spus în seara asta despre Mexic și nu s-a prea bucurat.
Ești un distrugător de inimi.
Dimpotrivă.
Când l-am întâlnit prima dată, am fost atât de îndrăgostit...
că nu vroiam să mai plec de lângă el.
Deci, cred că l-am speriat puțin.
El nu și-a făcut obligații niciodată.
M-a respins.
Nu e de mirare că am încercat cu acest loc de muncă în Mexic.
Acum, când a aflat că plec
a decis că eu sunt bărbatul visurilor sale...
Este atât de tipic...
și atât de dezamăgitor.
- Știi cât plătesc aici? - N-am idee.
Îmi este rușine să-ți spun.
1400.
Nu pot ridica chiria prea mult.
Apartamentul este controlat de oraș.
Să binecuvântăm acest oraș.
- Ce părere ai despre Wieniawski? - Nu-i rău.
- Am crezut că o clătește. - Crezi?
În cazul în care piesa e așa de romantică, nu are nevoie de împodobire.
Nu știu. Mie mi-a plăcut.
M-am tot gândit la el și iubita lui Isabella.
Dar asta nu e adevărat.
Chestia că a compus asta ca să-i convingă pe părinții ei să accepte căsătoria...
- E un mit. - Eu nu sunt ca tine.
Eu prefer puțină înfrumusețare.
- În sfârșit. - Îmi pare rău. Scuze.
Păreți tare însetați băieți. Ce să vă aduc?
Scotch cu gheață pentru mine.
Vodcă și tonic, o jumătate de lămâie, fără gheață, pentru domnul acesta.
Ocupat tare în seara asta?
Este vineri seara.
- Copiii ne-au ocupat locul nostru. - Bravo lor.
Sunteți noi în cartier?
Glumești?
Aici s-a întâmplat acea chestie celebră, în acest bar...
pentru contestarea regulamentului statului New York...
că în baruri este interzis să fie serviți homosexualii.
Avem un articol tăiat din New York Times.
1966.
Eu și alți 4 băieți, am venit aici însoțiți de 5 reporteri.
Când n-au vrut să ne servească, i-am denunțat la autoritatea de stat.
Doamne. Tu ești acel tip?
Da, am fost unul dintre băieți.
Atunci, această rundă este din partea mea, băieți.
- Ești așa un mincinos. - Ce?
- Fac orice pentru o băutură pe gratis. - L-am cunoscut pe adevăratul tip.
- Pe Frank? - Da. A fost fapta lui glorioasă.
- Am crezut că a fost altceva. - Păi, și asta.
Dumnezeu să-l binecuvânteze.
- În memoria lui Frank. - Frank.
- Și a lui Ivan. - Cine este Ivan?
Îngerul din Sussex care ne-a dat apartamentul.
- Ian. - Da.
Ivan, Ian. Nu contează. Beau pentru el.
Un străin chipeș.
Parcă am detectat o notă de gelozie în vocea ta...
M-am întrebat ce ai făcut toate nopțile fără mine.
Așa ceva nu este pentru mine, Ben.
Tu știi asta.
În toți acești ani.
Nemaipomenit.
Îmi pare rău că nu pot spune același lucru și pentru tine, George.
Dar cel puțin întotdeauna am fost sincer cu tine.
Uneori cred că ignoranța ar putea fi mai potrivită.
Îmi pare rău, George.
Vrei să mă gândesc...
că sunt lucruri pe care nu ai putut să le ascunzi.
- Despre ce vorbești? - Atunci când ai luat păduchi lați.
Mulțumesc că mi-ai amintit.
Sau tipul ăla din Rio, cine ți-a învinețit ochiul.
Acel nenorocit nebun a încercat să mă jefuiască.
Pentru toți nenorociții nebuni.
George.
Ce?
Adu-ți aminte că obișnuiam să mergem la Castelli și la Mary Boone...
și spuneai...
într-o zi vom merge acolo și vom vedea spectacolul făcut de mine.
Și o vom face.
Nu, George.
De unde știi?
În prezent, se descoperă săptămânal câte un nou pictor înflăcărat.
Bine, poate se va întâmpla, dar nu în timpul vieții mele.
De unde știi?
Totul e o chestiune de tendințe și gusturi.
Va veni un curator și va găsi una dintre picturile tale...
și va crede că este cel mai extraordinar lucru.
Dar dacă nu se întâmplă, aș vrea să știu asta...
- Este dezamăgitor pentru tine? - Deloc.
Și spun asta pentru că poate fi o posibilitate reală.
Îmi plac picturile tale, și sincer, nu-mi pasă ce crede altcineva.
Cred că am făcut câteva destul de bune, nu-i așa?
Mă doare.
- Ești bine? - Atenție la brațul meu.
Îmi pare rău.
M-am simțit minunat.
Și eu.
Noapte bună.
Noapte bună, Georgie.
George.
- Joey. - Bună.
- Nu te-am văzut acolo. - Eram în așteptare.
- Vrei să vii sus? - Da, sigur.
- Poftim. - Mulțumesc.
- Acest loc este atât de frumos. - Da, mulțumesc.
Am avut noroc.
Unchiule George, eu...
Îmi pare rău că nu am venit la slujbă.
La slujbă?
Slujba pentru unchiul Ben.
Înmormântările pot fi ciudate.
În special pentru persoanele de vârsta ta.
Mi-aș dori să-mi reamintesc de unchiul Ben așa cum mi-l aduc aminte acum.
Și nu am mai fost la nici o înmormântare...
și mi-era teamă că dacă merg la a lui...
o să-mi amintesc asta ori de câte ori mă gândesc la el.
Eu înțeleg asta, Joey.
Dar sper că nu ai bătut atâta drum doar pentru că te-ai simțit vinovat.
Nu, de fapt, nu.
De fapt... am venit să-ți dau ceva.
Este frumos.
Este foarte frumos.
L-am luat de sus, de pe scări...
Era acolo din ziua în care unchiul Ben a avut accidentul.
Totul a căzut...
inclusiv unchiul Ben.
Dar pictura a rămas intactă.
Da.
Eu cred că...
Cred că a salvat-o cumva în timp ce cădea.
Picturile au însemnat totul pentru el.
Asta este...
Este priveliștea de pe acoperiș.
Da, din partea de vest.
Tu ești aici?
- Nu. - Nu cred.
Este prietenul meu Vlad.
Venea la mine când unchiul Ben locuia cu noi.
Ești sigur că nu vrei pictura?
- Ar fi o amintire extraordinară. - Nu, păstreaz-o.
Este ultimul său tablou.
Și este neterminată.
Dacă te uiți aici...
îți poți imagina ce ar fi făcut cu culorile.
Este foarte frumos.
O să caut un ciocan...
și tu mă vei ajuta să-l pun pe perete.
Da, sigur.
Puteți trece.
Traducerea și adaptarea: LAGARDE (Subs Team)
revizuire: muLineZu